ВЕДЕННЯ ДІАБЕТИЧНИХ ХВОРИХ У ПЕРІОПЕРАТИВНОМУ ПЕРІОДІ (ОГЛЯД ЛІТЕРАТУРИ) - Велигоря , Тетяна; Овдюн , Анна; Молодан , Дмитро; Лазирський , Вячеслав (Collection of scientific papers «ΛΌГOΣ», 2024)
Вступ. Збільшення захворюваності на цукровий діабет тягне за собою збільшення кількості хірургічних втручань у даного типу хворих. Ефективний менеджмент у передопераційному, операційному та постопераційному періоді дає змогу попередити та усунути можливі ускладнення. Саме явище гіперглікемії є несприятливим фактором так само як у хірургічних хворих, що мають діабет, так і у тих, що не мають даної патології. Адже дане порушення балансу глюкози крові викликає порушення загоєння післяопераційних ран, збільшує ризик інфікування. Таким чином зростає час післяопераційної реабілітації та ймовірність переведення пацієнтів в палати відділення інтенсивної терапії через вищий ризик післяопераційної смертності. Важливим фактором ризику гіперглікемії є стрес пацієнтів через операційне втручання. Адже це запускає низку адаптивних реакцій, що ведуть до збільшення виділення контррегуляторних гормонів - кортизолу, глюкагону, катехоламінів, гормону зросту, які в свою чергу зменшують секрецію інсуліну та метаболізм глюкози соматичними клітинами. Таким чином, контроль глюкози є важливою складовою ведення хворих в періопераційному періоді та вимагає командного міждисциплінарного підходу.