ПРОГРАМНА ДИВЕРСНІСТЬ ЯК ІНСТРУМЕНТ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ФУНКЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ СУЧАСНИХ ІНФОРМАЦІЙНИХ СИСТЕМ - Бойко , Костянтин; Гальцева , Ірина; Малахов , Сергій (Collection of scientific papers «ΛΌГOΣ», 2024)
Вступ. Ключовою характеристикою надійної інформаційної системи (ІС) є її здатність підтримувати коректне виконання основних функцій, незалежно від збоїв, що виникають внаслідок старіння, зношування або пошкодження її апаратних компонентів, помилок у проектуванні, недоліків програмного забезпечення (ПЗ) чи наслідків кібератак [1]. В багатьох випадках сучасні ІС мають схожі вразливості [2, 3], що надає потенційним зловмисникам значну свободу дій у виборі засобів та стратегії атаки: - їм достатньо знайти одну вразливість, наприклад, у компонентах операційних систем, драйверах, загальних бібліотеках або прикладних програмах, щоб створити універсальний вектор атаки, здатний «працювати» одразу проти багатьох цільових ІС. Це спрощує масову «експлуатацію» наявних вразливостей, роблячи її привабливим засобом для зловмисників [4]. Програмна «монокультура» заснована на принципах однорідності та стандартизації, що сприяють економії часу й коштів на масштабах впровадження, стабільності роботи та полегшенню порядку розповсюдження та підтримки відповідного ПЗ [5]. Однак, ця стратегія формує передумови для атак на такі ІС, оскільки зловмисники можуть завантажити точну копію відповідного ПЗ для тестування, виявлення в ньому вразливостей й подальшого створення таргетованих експлойтів [3, 5], здатних загрожувати всім ІС, що використовують відповідне ПЗ. Таким чином, «монокультура» ПЗ забезпечує економію на масштабах та в часі, не лише для користувачів, але й для зловмисників. Вочевидь, що прагнення до стійкості ІС до відмов та/чи атак, вимагає впровадження концепції різноманітності ПЗ. Традиційно відмовостійкість сучасних ІС досягається завдяки певної надмірності у реалізованих програмно-апаратних рішеннях, що посилює захист від фізичних збоїв та спроб проведення атак, проте цей підхід теж має свої обмеження [1]. Як зазначено у звіті «Перспективи глобальної кібербезпеки до 2024 року», кібербезпека залишається одним з головних пріоритетів на найближчі 10 років, при цьому прогнозується посилення атак на фінансові системи, енергетику і комунікаційну інфраструктуру [6, 7].